„Diferenciace vzdělávacího systému je ponechána víceméně živelnému vývoji a zdá se, že v posledních letech dochází k její akceleraci. Hrozí, že tento vývoj povede k situaci, kdy rodiny, kterým záleží na vzdělávání dětí a jsou dostatečně movité, budou posílat své děti do soukromých škol, ostatní rodiny, které chtějí pro své děti kvalitní vzdělání, budou volit školy státní výběrové, ve kterých si budou připlácet za nadstandardní vzdělávací služby. Běžné veřejné školy budou určeny pro děti, o jejichž vzdělání se rodiče nejsou schopni postarat. Tímto způsobem funguje řada rozvojových zemí. Pro vyspělou zemi, jako je Česká republika, je to však velice smutná vyhlídka,“ píše Jana Straková v aktuálním vydání časopisu Řízení školy.
Straková pokračuje:
![]() |
Jana Straková (uvrv.cz) |
Tato situace však zároveň vede k tomu, že vzdělaní a motivovaní rodiče nepůsobí jako motor pro zlepšování veřejného školství jako celku. Lze se domnívat, že v případě, že by se jim v rámci veřejných škol nedostávalo speciálního zacházení, by možná někteří z rodičů volili soukromé školy, ale většina z nich by vykonávala tlak na zlepšování veřejného školství. Zřizovatelé škol ani tvůrci vzdělávací politiky nebudou aktivně usilovat o zlepšování veřejného školství jako celku, nebudou-li k tomu tlačeni voliči, tedy rodiči. Nyní je k iniciativě na tomto poli nic nemotivuje. Motivovaní rodiče dostávají speciální služby a rodiče, kteří se ve vzdělávacím systému méně orientují, mlčí. Buď posílají dítě do nejbližší školy, nebo provádějí výběr, jak nejlépe mohou, ale nejsou zpravidla ani dost poučení, ani dost sebevědomí na to, aby byli schopni vymáhat pro své děti kvalitnější služby.
Tvůrci vzdělávací politiky by měli této skutečnosti věnovat zvýšenou pozornost. Diferenciace, ke které dochází v české primární škole, je v mezinárodním srovnání zcela nebývalá a pro společnost potenciálně velmi nebezpečná, neboť k ní dochází velice záhy.
Celý text naleznete v aktuálním vydání časopisu Řízení školy (nakladatelství Wolters Kluwer) zde
6 komentářů:
Nejdrive jsme donutili pedagogy ( musi a musi a musi), nyni donutime rodice.
O
O
O to bude spokojenosti na vsech stranach!
Tím, že se již brzy zruší praktické školy (zaniknou na úbytě)se stanou praktickými školami všechny zbývající. A rodiče, kteří nebudou chtít své děti do takovýchto škol posílat, si holt připlatí. Nebo to vyřešíme "integrací naruby"?
No, toto tu psalo asi tak 15 ruznych diskuteru uz pred dvema lety...
Třeba za dva roky budou tvůrci vzdělávací politiky demonstrovat své mistrovství tím, že v časopise Řízení školy napíšou článek o tom, že kariérní řád protlačený Valachovou v roce 2017 je kravina na kvadrát...
Souhlas. Proč tak pozdě? Tohle je problém, který byl aktuální před lety. Teď je to vzdychání nad hrobem školství.
Ta paní Straková přijela do ČR na dovolenou? Kde žila doteď?
(to jsou věcné otázky Michale, kdyby ti to přišlo krátké a nevěcné)
Ale to je přesně ono. Paní Straková psala také články o nutnosti integrace a o tom, jak jsou učitelé povinni ji zvládnout. ještě, kdyby jim tak s tím někdo pomohl. Jenže nepomohl. Nikdo si neuvědomil, že v školství jsou učitelé, kteří se připravovali na práci se zdravými žáky a studenty a teď ostali naveleno zvládat i ty postižené. Což bez určitých znalostí a dovedností nejde. A než ty znalosti a dovednosti získáte, uplyne pár let (studium speciální pedagogiky trvá pět let). Naivní představa, že dodáme do škol jakési metodické příručky a učitelé budou spokojení vzala za své.A nyní se mnozí velice diví, že ve školách je atmosféra taková, jaká je. Rodiče si stěžují na obtěžování stran problémových žáků.
A nejvíce mě nadzvihla věta, že především jde o spokojenost žáků a rodičů. Takže učitel nemusí být spokojený. On se má jen celé dny přetvařovat (čímž se u něj prohlubují frustrace - na to nemusím být kvalifikovaný psycholog). A frustrovaný učitel má rozzářeně a spokojeně vyučovat celou squadru žáků k jejich spokojenosti a spokojenosti rodičů.
Všechno v duchu "nebyl čas soudruhu zjišťovat, kdo je kdo"
Okomentovat